BARBIE SUNDAY INSTÄLLT
- Vad ska vi ta oss till nu? - Jag kommer nog på nåt.
- Varför skrattar du? - Berättade inte Russ?
Bara om jobbet.
- Berättade han inte om Pete? - Nej. Vem är det?
En läkarkille som hette Pete kände sig så bedrövad en dag.
Han kunde inte släppa vad han hade gjort.
- Vad hade han gjort? - Han hade legat med fem patienter.
Men hur mycket han än försökte, så kunde han inte glömma det.
Han skämdes så och kände sig oprofessionell-
- men rösten i hans huvud sa: "Oroa dig inte, Pete."
"Du är inte den förste som gör det och heller inte den siste."
"Dessutom är du singel. Släpp det!"
Precis när han hade kommit över skammen dök en till röst upp-
- och sa: "Men hördu, Pete..."
"Du är ju veterinär!"
Kom, nu går vi!
Vad gör du?
Jag fattar inte. Vad är det roliga med den där vegetarianen?
- Du menar veterinären. - Just det. Jag fattar inte.
Han ligger med sina patienter, troligen katter, hundar och lamor.
Varför är det kul?
Jag sov alltid med kattungar och valpar hemma. Det är ju gulligt.
Ingen fara, partnern. Det finns gott om andra skämt att dela.
Vi gör oss redo för kvällen och en välförtjänt semester.
Jag har ett bra skämt, Violet.
Tusan också! Jag glömde det.
Det gör inget, Daze. Jag finns här om du kommer på det.
Tio, nio, åtta...
...sju, sex, fem...
...fyra, tre, två, ett!
Vad är det med dig?
Jo...
Nu när du har fyllt 18 så kan du bli straffad som en vuxen för alla brott.
Allt mellan himmel och jord, och gud vet vad för nåt annat.
Jag vet.
Det här borde nog muntra upp dig.
Jag bjöd in chefen på vår fest.
Kära Daisy, tyvärr kan jag inte komma. Ha en fin dag. Chet.
Det var fint av dig att bjuda honom.
- Hallå? Hej, Russ! - Ska han önska trevlig semester?
Om inte så har han ringt fel. Den apan...
- Vet inte. Jag måste fråga Violet. - Så fan heller!
- Violet sa nej. - "Så fan heller", sa Violet.
Skulle inte vi få ledigt?
Violet sa att du skulle försöka. Hon visste att du skulle säga så.
Du erbjuder mer pengar och säger att det är ett lätt jobb.
Tror du att vi är dumma, eller? Ja, detsamma!
Han är helt sanslös!
Kom och kolla, Daze. Barbie Sunday har en ny kollektion.
"Visa din bästa sida i min nya klänning."
"Ta kommandot på diskot eller i styrelserummet"-
- "i en makalöst mångsidig kreation"-
- "från min exklusiva kollektion. Ingen är bättre än du, tjejen!"
Herregud!
- Vad kostar den? - Runt 300 dollar.
Stacy Culpepper hade en sån och alla pratade om den.
- Vi måste köpa en var. - Det går inte.
Vi brände alla pengar på hyran.
Vi kanske har råd med en klänning, och sen...
Vad är det? Inte nu igen, Vi!
Ring Russ innan han lovar bort jobbet. Vi är tvungna.
Sa han inte att det var ett lätt jobb och erbjöd mer pengar?
- Jo... - Så, vad väntar vi på?
Så sjukt snygg!
Hej, Russ! Daisy här. Jo, jag vet, men vi har ändrat oss.
Vi tänker anta ditt erbjudande. Allting löste sig bra till slut.
Vi kan inte göra det den dagen som du....
- Längre in, gullet. - Så vidrigt!
- Du skulle inte gilla det. - Jag kan inte hjälpa det, lilltjejen.
Har ni hört om den här snubben? Han stal en del grejer från Chet.
Vad stal han?
En lastbil med parfym. Fast den innehöll mer än så.
- Vad då? - En väska med pengar.
Märkligt nog hade killen stake nog att ringa och håna oss efteråt.
- Stake. - Eller dödslängtan.
Han gav oss allt utom namn och adress.
Det var helt uppenbart när han jävlades med oss.
Culpepper bor tre kvarter bort. Hon har kollat upp honom.
Han går på morgonen och återvänder på eftermiddagen.
Ni ska vänta på honom när han kommer hem. Så enkelt är det.
- Hyresvärden öppnar dörren. - Det får vi allt hoppas.
Oroa dig inte för det eller för oljudet.
- Varför inte? - Fastigheten är tom.
De ska bli bostadsrätter eller nåt annat skit.
Jobbar han ensam?
Hyresvärden sa att han är ensamvarg.
- Det ska ske imorgon. Fixar ni det? - Så klart vi gör.
Har du alla detaljer?
- Är vi överens? - Ja, det är vi.
Kom nu, Daze.
Har ni hört om Barbie Sundays nya klänning?
- Ja, vi vet. - Jag ville bara dubbelkolla.
- Daze! - Ja?
- Grattis på födelsedagen. - Tack, Russ.
Håll ett öga på din partner så får du fira en till.
Skit på dig, Russ!
Fråga henne om Rose!
"Skit på dig", sa jag!
Vem är Rose?
Min gamla partner.
- Jag trodde att jag... - Tyvärr inte.
- Vad hände med henne? - Hon dog.
- Hur då? - Hon blev skjuten.
Nån riktade en pistol mot henne och sköt.
- Vem då? - Det är komplicerat.
Nu förstår jag. Du pratar om henne i sömnen ibland.
- Gör jag? - Ja.
- Vad är det? - Jag längtar efter klänningarna.
- Därefter lär allt förändras. - Om det gör!
- Ska vi låsa fast den? - Nej, det här får räcka.
RÖR DEN OCH DÖ
- Är allt lugnt? - Allt är lugnt.
Jag säger det här för sista gången till dig.
Skicka inget mer till mig. Jag har slängt blommorna.
Du kan inte lösa det här. Jag har fått nog av dig nu.
Jag vill inte prata med dig eller höra av dig, så lämna mig i fred.
Du vet inte hur du kan lösa det. Du klarar inte av det.
Du har ingen aning.
Lämna mig i fred. Jag vill aldrig mer höra av dig.
Väck mig när låset går upp.
- Tänk om... - Det här är inte en brottslings hem.
Håll bara utkik medan jag drömmer om en viss klänning.
Herregud! Är det han?
- Vad händer? - Jag vet inte.
Varför tog han inte pistolerna?
- Ska vi väcka honom? - Jag vet inte.
Hej, flickor.
Det finns mat i köket om ni är hungriga.
- Vet du varför vi är här? - Jag har väntat på er.
Det måste nog ha skett ett missförstånd.
Vi kom inte för att städa ditt badkar eller organisera din garderob.
- Säger du det? - Ja.
- Vi kom hit för att döda dig. - Då är det inget missförstånd.
Får jag växla ett par ord med min partner? Ett ögonblick.
Kroppsvisitera honom, Daze.
Ingenting, Vi.
Kom.
Det här går inte som förväntat. Det är inget vanligt jobb.
Det känns skumt. Jag pratar aldrig med offren.
Det kan vara ett test.
- Som att vara en karriärkvinna. - Det har du rätt i.
Ingen kommer att köpa de där klänningarna åt oss.
- Jag vet vad vi gör! - Vad då?
Vi går bara in där och skjuter utan att tänka efter.
Utan att titta, för vi lär inte missa.
Det är en bra plan. Riktigt bra!
- Tycker du det? - Absolut.
Sikta inte för högt.
- Vi vill ju inte träffa fågeln. - Just det. Bra tänkt.
Är du redo? Då kör vi.
Vem vill ha mellanmål?
Se upp, de är varma.
Nej tack...
- Gillar du inte kakor? - Jo, men...
Nu fick jag dåligt samvete.
- Var inte fånig nu! - Är det havrekakor?
Tack så mycket.
Vad är det?
Har du lagt nånting i dem, eller? Varför tittar du konstigt på oss?
Nej, nej... Ni är bara inte som jag förväntade mig.
Inte du heller.
Det gör väl livet mer intressant.
Har du mjölk?
Ursäkta att jag stör, men borde ni inte ladda om?
- Vad är ditt problem? - Jag vill inte diskutera det.
- Varför inte? - För att det är min ensak.
- Vad är? - Är inte ni proffs?
- Vad spelar det er för roll? - Skulle inte du fråga det?
- Ni kan köpa fler patroner. - Vi har patroner.
Låt oss få det här överstökat, då.
- Jag väntar besök. - Vad då för besök?
Det är nog bäst att vi inte är här när de kommer.
- Vilka då? - Ska ni förhöra eller mörda mig?
- Har du mer kakor? - Kanske, kanske inte.
- Skjut mig så ger jag er receptet. - Efter att du är död?
- Skjut mig så får du väl se. - Lustigt!
Vi måste överlägga.
- Igen? - Ja, igen.
Den här gången ska jag inte röra mig ur fläcken.
Vi måste döda honom, men jag tänker inte göra det-
- förrän jag vet varför han vill det. Nånting är fel.
Vad är det frågan om här?
Ingen stjäl en last med parfym och pengar bara för att bli dödad.
Det finns gott om andra sätt.
Jag vill ha hela historien, även om det gör jobbet svårare.
Man namnger inte grisar på en korvfarm.
Just därför borde vi inte prata med honom mer.
- Det blir svårt. Han är intressant. - Det är han.
- Och hans kakor, då? - Har du nånsin ätit så goda kakor?
Om vi slapp döda honom så skulle han få baka åt oss hela tiden.
Tänk om han också bakar brownie?
Vi skulle bli så feta, men det vore värt det.
Vi gör som vi sa förut. Vi rusar in och skjuter honom.
- Har du fler patroner? - Nej.
- Hade inte du fler? - Jag sa det för att låta proffsig.
Det är ju inte sex snubbar på Chets nattklubb.
Jag ville bara spara ihop till klänningarna.
Jag lyckas aldrig få in snitsen.
Strunta i det, om det inte står högst upp på din önskelista.
- Var ligger det där stället? - Vilket ställe?
Stället där vi kan köpa patroner.
Du sa att ni hade fler.
Jag misstog mig.
Jag har en rätt vass köttkniv. Jag försöker bara hjälpa till.
Det ligger tre kvarter bort till höger på den här sidan av gatan.
- Det går inte att missa. - Jag går.
- Varför får inte jag gå? - Du ser ut att vara 12. Jag har leg.
Håll ett öga på honom så länge och glöm inte vad jag sa.
Behöver ni nåt?
Nej, det är bra.
Hur länge har ni varit vänner?
Jag ska egentligen inte prata mer med dig.
Jag tror att du fick ett meddelande. Nu ska jag vara tyst.
Du har ett nytt meddelande.
Jag säger det här för sista gången till dig.
Skicka inget mer till mig. Jag har slängt blommorna.
Du kan inte lösa det här. Jag har fått nog av dig nu.
Jag vill inte prata med dig eller höra av dig, så lämna mig i...
Vi och jag har varit vänner rätt länge.
Ungefär tre år.
Vad sa du?
Du frågade hur länge vi har varit vänner.
Ja, det gjorde jag...
- Vi träffades på ett sjukhus. - På ett sjukhus?
Ja. På dockkliniken på Lexington.
- Känner du till den? - Nej.
Vi var läkare. Kirurger, menar jag. Violet sa att jag skulle säga det.
Jag fick aldrig mardrömmar av att arbeta på sjukhuset.
Hon är min bästa vän, men ibland oroar jag mig för henne.
Jag önskar ofta att jag vore mer som hon, men ibland...
Vad då?
Jag vet inte.
Hon påminner om min dotter.
Var det hon på telefonsvaren?
Det är inte så viktigt. Jo, det är det egentligen.
Låt det inte distrahera dig.
- Vad är det där? - Vad då?
Numren som ni bär.
Det här? Det är vår gradering.
Officiellt sett är jag mördare nr 9 och Violet nr 8.
- Vad krävs för att bli uppgraderad? - Mord. Effektivare än dataintrång.
- Vem är nr 1? - Ingen har nånsin sett honom.
En gång dödade han tre ninjor med enbart en nagelfil.
- Vem är det? - Stället ligger två kvarter bort.
Det liknar en järnhandel. Det är öppet, även det står "stängt".
- Vänta, jag måste pinka. - Som alltid.
Varför ska du alltid pinka när jag gör det?
Du gör det varenda jäkla gång!
Titta inte ner när du pinkar bredvid en annan man.
- Jag såg att du tittade ner! - Jag ser dig i ansiktet.
Ibland oroar jag mig för dig. Vet du vad pinketikett är?
- Jag hoppas att hon skyndar sig. - Vem ska komma hit?
Jag begär inte att du ska avslöja var du har gömt pengarna.
Jag väntar besök på grund av en annan sak som jag gjorde.
Jag rånade nån.
- Nån annan, som inte är vår chef? - Ja.
Vem då?
- Donnie Daffo. - Jösses...
- Du vill verkligen bli dödad. - Det är hans killar som kommer.
Världen är liten... Vi och jag avskyr de där killarna.
För två månader sen låste de in Violet i en container.
Det var som om de fick henne att tappa livsgnistan.
- Var det allt de gjorde? - Att låsa in henne i containern?
Ja, det var det enda hon berättade.
Vad annars skulle de ha?
Russ är ett svin. Han tror sig vara så smart, men det är han inte.
Inget att säga den här gången? Du kanske lärde dig din läxa.
Hälsa din chef det här. Den där fege fan måste vara jävligt pank-
- för att skicka en liten horunge att göra en mans jobb.
Vi får knulla sen.
JÄRNHANDELN DU LETAR EFTER LIGGER PRECIS RUNT HÖRNET
Vi har stängt. Vad vill du?
- Jag vet inte vad du menar. - Det gör du visst det.
- Den svarta dörren här bakom. - Tack så mycket!
Hur kan jag hjälpa er?
Rappa på. Kom igen!
Kolla under lådorna där.
"Men hördu, du är ju vegetarian!"
Ser du?
Härmed förklarar jag tumkrig!
Klapplekdags!
- Du är ute! - Nej.
- Titta vem som är här. - Vi stötte på din korkade kompis.
- Vi fick säga åt henne. - Du skulle ha sett hennes min.
Imorse skulle vi knäppa ett par pajasar.
Ja, och vi tog god tid på oss.
Din kompis var mer skrämd än de där fjollorna.
Även när det såg riktigt illa ut.
Kliv åt sidan, minderåringen.
Eller spela tuff och se vad som händer.
Gör som de säger, Daisy.
Får jag fråga er en sak?
- Glöm det. - Fråga, då!
Ursäkta mig?
Snälla du...
- Allihop! - Snälla du.
Duktiga gossar! Fast först ska ni lägga undan pistolerna.
Varför då? Tror du att vi är dumma, eller?
Det var själva poängen.
Ni lär ändå ha fullt sjå med att försöka förstå det här.
Om ni blir för utmattade så har jag bara ödslat allas tid.
Låt inte goda råd gå förlorade.
Bränner det inte i armarna nu när ni har siktat på oss så länge?
Vi tänker ändå inte smita. Vad är ni rädda för?
Känns det bättre nu?
- Var nånstans var vi? - Du skulle fråga nåt.
Just det! Tack.
Det här är min fråga till er: Min partner väger ungefär 43 kilo-
- och tillsammans väger ni ett halvt ton. Stämmer det?
Behövde ni verkligen hjälpas åt för att kasta in henne i containern?
Jag brukar faktiskt inte prata med såna som ni-
- men jag tycker att ni borde ha ett eget tv-program-
- som heter "Donnies knähundar och deras äventyr".
Som sagt, jag brukar inte prata med såna som ni-
- för det är liksom ingen poäng att göra det.
Vad menar du med "såna som ni"?
Vad är vi för typer?
Döingar.
Vad sa du?
Jag köpte lite patroner, men nu är de nog slut igen.
Jag vet inte om du hör nåt, men jag tror att jag gör det.
Vad då?
Inre blödnings-dansen!
- Jag kan behöva din hjälp. - Jag kommer, partnern!
- Flytta på dig! Jag tar den feta! - Du är fet, subba!
Vet du var jag kan köpa fler patroner?
Det andra stället blev en brottsplats. Det är en lång historia.
- Väntar du mer besök? - Är du säker?
Donnies reservteam. De kanske blev inkallade.
- Varför stövlar de inte in? - Jag vet inte.
Oavsett vem det är så har jag slut på patroner igen.
Jag öppnar.
- Och om det är Donnies killar? - Skulle in vi döda dig?
- Är du avundsjuk? - Lite...
Ta bakvägen ut medan jag uppehåller dem.
De dödar oss om de ser vad som har hänt här. Gå nu!
- Följ med oss! - Nej, jag det gör jag inte.
Jag ger er ett försprång. Gå nu!
Snälla du...
Iväg med dig!
- Är allt bra? Jag hörde nånting. - Allt är bara fint, Dolores.
- Jag tyckte att jag hörde nåt. - Jag med. Det kom nog ovanifrån.
- Det lät som det kom härifrån. - Har du frågat grannen?
- Är det säkert att allt är bra? - Javisst.
Jag måste gå nu, Dolores.
- Sköt om dig. - Men jag...
Dolores...
Sköt om dig.
Kör.
- Poliskonstapel Minocha här. - Nåt skumt sker hos grannen.
- Vi måste skjuta honom med. - Jo, jag vet.
Vi borde göra det nu.
- Varför då? - För att han sover.
Det är mer barmhärtigt.
Hade vi inte slut på patroner?
Jo, men jag kan snabbt kila ut och köpa fler.
- Vi kan inte göra det ändå. - Varför inte?
Jag vet inte... Han sa att han ville vara förberedd.
- När då? - När du var borta.
Sa han nåt mer? Berättade han varför han så gärna vill kola?
- Han sa nånting... - Vad då?
Han har elakartad cancer.
Jag har cancer i bukspottkörteln och den sprider sig.
Jag kommer att dö och jag vill slippa en utdragen resa.
Han är inte älskad av nån, vilket gör det hela ännu svårare.
Vi borde gå på hans begravning, så att nån i alla fall går dit.
Vad då? Vad är det?
Donnie lär skicka nån annan att avsluta jobbet.
Gör inte vi det så gör nån annan det.
Han är ändå så gott som död! Det är bättre om vi gör det-
- för Donnies pack skulle tortera honom först i åtta eller nio timmar.
Hörde du nåt?
Vad hände egentligen? Du ser lite tilltufsad ut.
- Varför har du en bricka på dig? - Den här?
- Jag har blivit befordrad. - Jag menar allvar, Vi.
- Jag stötte på patrull. - Vill du prata om det?
- Intresserad? - Som alltid.
Efter att jag fick kulorna stormar tre tjuvar in och rånar stället.
Jag tänker bara att jag ska ligga lågt och vänta ut skiten.
Sen ser de mig och får idén att de ska råna mig med.
Så jag upplyser tjuvarna hur det skulle kränka deras mödrar.
Medan de försöker klura ut var kulorna är så dyker polisen upp.
För att stället hade larm? Nej. För att de hade tur? Absolut inte!
Stället ligger ett stenkast bort från polisstationen.
Så fort jag kom på det så tänkte jag en sak:
" Antingen är tjuvarna dumma eller skvatt galna."
De griper gänget och sen frågar en av snutarna om jag är oskadd.
"Hur vet ni att jag inte är en av dem? Kan inte en tjej vara det?"
Sen hör jag bara: "Pang, pang, pang!"
Killen bakom disken börjar skjuta tjuvarna.
Han hade en pistol under disken.
För att fatta mig kort: Alla blev skjutna förutom din kära partner.
Så fick jag brickan.
Den flög av snuten och landade på mig. På hedersord!
Då tänkte jag att det var klokt att ta bakvägen ut.
Ibland är det omöjligt att fixa kulor.
Just här, av alla ställen... Fan, det här är ju Amerika!
Hur blev du så smutsig?
Jag halkade på ett bananskal på tillbakavägen.
Kom, nu fixar vi de där klänningarna.
- Hur går det för er, tjejer? - Bra.
Bra. Fast vi har slut på kulor igen.
Varför tar ni inte deras pistoler? De har flera stycken.
Varför tänkte inte jag på det?
De här killarna har allt, Daze!
Till och med en liten blå pistol till handväskan.
Det är som julafton!
Nu har jag dig.
Varsågod och välj.
Bestäm du.
Då ska vi se...
Jag tar 38:an, Daze.
Är du beredd?
Javisst.
Då gör vi ett försök.
Lustigt!
- Vad då? - Är du redo, eller?
Vad sa du?
- Jag frågade om du var redo. - Vad menar du?
- Tänkte du verkligen göra det? - Ja, det tänkte jag.
- Med den där pistolen? - Ja.
Skyll dig själv...
- Varför inte? - För att det är oprofessionellt.
På vilket sätt?
Kriminalteknikerna. Ja, kriminalteknikerna.
Ballistiken.
De där nördarna lär trassla till allt om vi gör så här.
De spårar pistolen till Donnies killar och sen slipper chefen betala oss.
Eller ännu värre, vi får skulden för döingarna här-
- och chefen petar oss på grund av övervåld.
För att inte tala om gängkriget vi har startat.
Vi kan inte ens byta ut kulorna för de matchar inte våra.
Gör som du vill, men då riskerar vi att framstå som oproffsiga-
- och vi kommer att bli snuvade på ett par snygga klänningar.
Bra tänkt, Daze. Kriminalteknikerna sabbar för en.
- Du hade också kommit på det. - Ja, kanske det...
- Jag måste ta mig en cigg. - Röker du?
- När började du med det? - Jag vet inte.
Varifrån fick du de där?
Från en av de där killarna.
- Har du nåt emot att jag röker? - Ja.
- Så du har nåt emot det? - Ja, det har jag.
Förresten, gör som du vill.
Det gör ändå detsamma.
Jag går ut på trappan.
Violet, torka bort dina fingeravtryck och lägg tillbaka dem.
Det låter som en bra idé, Daze.
Sätt dig så ska jag visa dig nåt.
Du skulle bli miljonär om du rensade öronen oftare.
Här har du.
Vad tänkte du berätta?
Du hade en hemlighet som du ville berätta för mig.
Får jag fråga dig en sak?
- Varför är hon arg på dig? - Fråga henne. Hon är din vän.
Jag syftar inte på Violet.
- Hon klandrar mig för en sak. - Vad då?
- Hennes mammas död. - Varför då? Dödade du henne?
Inte alls. Hon dog efter att hon lämnade mig.
- Varför lämnade hon dig? - Hon älskade mig inte.
- Varför inte? - Jag vet inte, Daisy.
Jag tror inte att man kan bestämma över sånt.
Jag var väl inget vidare som make.
Hur som helst blev hon kär i nån annan.
- Vem då? - Hennes före detta kollega.
Jag kände honom inte. Jag såg honom bara en gång.
På avstånd.
De dog i en bilolycka.
Varför tycker din dotter att det är ditt fel?
Hon kände inte till deras affär.
Hon klandrade mig för uppbrottet och olyckan som följde därpå.
- Har du inte berättat det för henne? - Nej.
Varför inte?
Hon ska minnas sin mor som hon gör nu.
- Det är dumt. Du är dum! - Tack ska du ha.
Gillar din dotter Barbie Sunday? Gör hon det?
Ja, väldigt mycket.
Då gjorde du åtminstone nånting rätt.
Nu ska jag fixa lite kulor och få det här överstökat.
Hälsa Violet det.
BARBIE SUNDAY INSTÄLLT
Du gillar min partner, va?
Det är svårt att ogilla henne. Hon är en snäll tjej.
- Mer än du gillar mig? - Jag känner inte dig lika bra.
Det gör inget. Jag gillar också henne mer.
Av nån dum anledning vill hon låta dig leva. Småungar...
Får jag fråga dig en sak, Violet?
Saknar du nånsin dockkliniken?
Inte särskilt. Jag tror att jag vet vart du vill komma.
Jobbet påverkade mig inte, bortsett från spänningens rus.
- Och de där männen, då? - Vilka män?
Som du dödade.
Det var helt jävla magiskt! Såg du det?
Yrkesmässigt var nog det där lilla miraklet min Mona Lisa.
Eller min Billie Jean. Ärligt talat...
- Har du nån familj? - Vad sa du?
Har du nån familj?
- Vilken lösryckt fråga... - Har du det?
- Daisy är som min familj. - Du svarade inte ens på frågan.
Jag har en far nånstans. Varför förhör du mig?
Hur länge sen pratade ni? Jaha, så länge sen...
- Är du rädd för vad som ska ske? - Att bli skjuten?
- Nej, jag menar efter det. - Jag har funderat på det.
Och?
Jag har inte kommit fram till nåt definitivt.
Jag är ingen expert, men jag har en teori.
Jag tror...
Jag tror att himlen är en plats...
...där ingen bryr sig hur man ser ut.
Folk har säkert inte ens kroppar.
De är nog bara essenser eller nåt.
Om de har kroppar så är de nakna. Det var ju så vi kom till världen.
Om man har ryggont, knäproblem eller dåligt självförtroende-
- så skulle det inte bekymra en mer däruppe.
Dessutom är allting gratis, eller åtminstone billigt...
Jag vet inte om det finns djur, men det vore häftigt.
Och när man går in genom porten för första gången-
- så spelar de nog Louis Armstrongs låt.
Eller nåt annat fint.
Jag fick det av en tjej som jag kände. Hon dog.
Det är en lång historia.
Hon trodde att folk var nakna. Det var hennes idé.
- Hur dog hon? - Jag vill inte prata om det.
Jag vill egentligen, men när jag väl försöker så går det inte.
Jag kanske lyckas nån dag...
Luta dig framåt.
- Mellanmål? - Vet du vad?
Vad då?
Hålen matchar inte antalet skott som jag och Daisy sköt.
- Är det viktigt? - Det kan vara det.
Min partner har nog inte hållit sin del av avtalet.
Jag har faktiskt inte...
...dödat nån på riktigt. Jag har använt lösa skott.
Jag ser till att vi inte delar patroner.
Hon är så träffsäker att jag skulle kunna använda en leksakspistol.
Hur menar du?
Jag gör visst grovjobbet medan hon bara skjuter lösa skott.
Än sen, då?
- "Än sen, då?" - Ja, precis.
Är det inte bättre att hon är med ändå?
Har inte det räddat ditt liv att ni var två måltavlor istället för en?
Hon riskerar faktiskt också sitt liv.
Har inte er vänskap hjälpt dig att inte bli galen-
- på din irrfärd här i livet?
Det finns fortfarande principer.
Vi har regler och oavsett skälen så har hon brutit mot dem.
Ena dagen skjuter man lösa skott och nästa dag är man buggad.
Vad tänker du göra åt saken?
Om min misstanke stämmer så måste jag döda henne.
Var inte Daisy din vän?
- Jag kommer inte att gilla det. - Var hon inte som din familj?
Jo, men hon förstår att det gäller affärer.
Även om jag misstänkte det. De goda dör alltid först.
Har du en hårtork?
RÖR DEN OCH DÖ
Enhet 42, kom?
Enhet 42, centralen anropar.
- Du missade henne. - Daze?
- Hon gick just. - Vem då?
Rose.
- Lever hon? - Vet inte, men hon frågade om dig.
Vad sa hon?
"Jag letar efter din partner." Det var exakt vad hon sa.
- Var det allt? - Nej.
Hon sa: "Rosor är döda, och violer likaså."
Sen försvann hon bara.
- Hur länge har du varit här? - Hon är längre än jag trodde.
Hur länge har du varit här, Daze?
Jag vet inte riktigt.
Tiden är ur led nu, så jag vet inte. Jag missar flygen hela tiden.
Vad är det där?
Den där, menar du? Det är hans, den där killens.
Rose är tillbaka!
Hallå där, nr 9.
Jösses...
Är du?
- Jag trodde inte att du fanns... - Vad då?
...på riktigt. Jag trodde att du var en kille.
Vet du vad jag har gjort idag?
Jag har bevakat dig och din partner.
Din partner är skvatt galen och hon lär försätta oss i knipa-
- och vi kan inte låta det ske, i varje fall inte jag.
Det tillåter jag inte.
Vet du vilket elände hennes lilla slakt lär orsaka?
Låt mig upplysa dig. Två av dem som hon knäppte var förlovade.
Vet du vem de skulle gifta sig med? Polischefens styvdöttrar.
Du kan ge dig på att vår chef kommer att få skulden för allt.
Jämfört med det vore ett gängkrig rena rama söndagspromenaden.
- Det låg en död kille i trappen. - Han såg mig.
Får jag fråga dig en sak?
- Jobbar du alltid på egen hand? - Ja.
Är det ensamt?
- Varför frågar du det? - Jag bara undrar.
Återgå till arbetet. Jag är sen till balettlektionen.
Avsluta jobbet eller ta konsekvenserna.
Är det förstått?
Hör här, nr 1. Jag fattar att du är arg med tanke på situationen-
- men det som är gjort är gjort, och min partner kommer främst.
Om du försöker döda henne eller ingripa så lär du råka illa ut.
Jag vet vad du är kapabel till, men vi är också proffs.
Vet du vad jag ville bli när jag var i din ålder?
Inte jag heller.
Jag gillar dig. Du har tagit dig vatten över huvudet-
- men ändå stirrar du döden i vitögat utan att blinka.
Det är beundransvärt, men det lär inte rädda dig.
Det lär varken rädda din partner eller din nyvunne vän.
Avsluta jobbet eller ta konsekvenserna.
Du har en timme på dig.
Jag är ledsen för det jag sa tidigare.
- Vad då för nåt? - Att jag kallade dig dum.
Det gör inget.
Hittade du några kulor?
Vill du veta en sak?
Din dotter hatar inte dig.
Hur vet du det?
Jag vet det.
Hur kan du veta det?
Du har ju inte ens träffat henne.
Det spelar ingen roll.
- Jag vet ändå att hon inte hatar dig. - Hur vet du det?
Jag är också nåns dotter.
- Vi? - Hon gick.
- Vart gick hon? - Hon skulle köpa fler kulor.
Lyssna noga nu, Daisy.
När hon är tillbaka...
...så vill jag att du skjuter mig.
Det är väldigt viktigt.
Varför just jag?
För att vi är vänner. Eller hur?
- Det är vi väl, men... - Kan du lova mig det?
- Det kan jag inte. - Jag vill att du lovar mig.
- Men jag kan bara inte. - Du måste göra mig den tjänsten.
- Gör som jag säger, April! - Men jag är ju Daisy.
Lovar du det?
Säg det!
- Jag lovar. - Lovar du det?
Var det inte det jag sa?
Jag vill visa dig nåt.
Jag försökte ge den till min dotter, men hon kastade den på mig.
Jag tror att ni har samma storlek. Vill du prova den?
Jag väntar i rummet intill.
Jag köpte kulorna. Du anar inte hur många ställen...
Vad händer?
Hur ser jag ut?
Helt okej. Varifrån fick du den?
Han gav mig den.
Varför då?
Jag vet inte, Vi.
Får jag prata med dig?
- Är du galen? - Vad är problemet.
- Du får låna den, om du vill. - Jag skiter i klänningen!
Säkert...
Du bestämmer inte över mig, Violet! Vi känner ingen och vi gör inget.
- Jag gick inte på skolbal som du! - Var glad för det.
De skulle skratta åt dig. Så är det om man är annorlunda.
Alla är inte så, Vi. Än sen om de skulle skratta?
- Du har inte haft det som jag. - Nej, och det har gjort dig så rädd.
- Jag är inte rädd! - Jo, det är du, Violet.
Du litar inte på nån eller nånting. Det har du aldrig gjort.
Jag litade på dig!
Vad sa du?
Jag sa att jag litade på dig.
- När slutade du lita på mig? - Så fort jag såg klänningjäveln!
- Det var väl just typiskt. - Varför då?
För nu har du ingenting kvar.
Vad är det du vill säga? Säg det igen, om du vågar!
- Du hörde vad jag sa! - Jag ska banka skiten ur dig!
Lägg av, din subba! Du sabbar min nya klänning!
Min hyresvärd kom gående. Jag skulle bara skoja med henne.
- Jag har aldrig skjutit förut. - Hur kändes det?
- Ska du ha nya skor med? - Käften!
- Käften själv! - Tvinga mig, då!
- Violet! - Vad är det?
Jag glömde det nästan. Jag har nåt åt dig med.
Har du?
- Varför ger du mig den? - Du har en unik världssyn.
Nu kan du dela den med andra, på ett nytt sätt.
Tack så mycket.
Jag vill tala med polisen, tack. Ja, det är min adress.
Vad tänker du göra du?
Han ska skriva ett brev.
- Till vem? - Till vem då.
- Till vem då? - Hans dotter.
Jag skriver det åt dig.
Gärna det.
Tack.
- Hur långt hade jag kommit? - "Kära April..."
- Var det allt? - Ja, hittills.
Kära April...
Jag vet inte om du nånsin kommer att läsa det här-
- men jag hoppas det.
Hur som helst... Det är på tiden att vi äntligen hörs av.
Var snäll och ta hand om dig.
Jag har satt in pengar på dina bankkonton.
Använd dem till din utbildning.
Det hade din mamma också velat.
Oroa dig inte för de döda männen i badkaret.
Det är inte alls som det ser ut-
- och dessutom är det en lång historia att berätta.
Ibland, helt utan anledning...
...tänker jag på dig och ler.
Jag tänker ofta på den där dagen-
- då vi åkte till gallerian och det var din födelsedag.
Din mamma hade influensa så hon bad oss att åka dit själva.
Jag minns att du irrade iväg och gick vilse.
Två timmar senare fann vi äntligen varandra.
Vi kramade varandra och du ville inte släppa taget.
Sen köpte vi glass tillsammans-
- och pratade hela vägen hem.
Det var nog den lyckligaste dagen i mitt liv.
Jag vet att jag inte var världens bästa far...
.... men jag gjorde mitt bästa.
Hur som helst...
Jag har lämnat dig allt som jag har förmått.
Jag älskar dig. Pappa.
PS.
Det här är inte min handstil...
...för jag lät en vän skriva det åt mig.
Lämna det i lägenheten när ni går så kommer hon att få det.
Jag är glad att ni flickor kom förbi.
Annars hade jag inte skrivit det.
Daze?
Vi måste gå nu, Daze.
Han sa inte ens vad han hette, Vi.
Kom nu.
Cykeln är borta.
Jag vet.
BARBIE SUNDAYS KLÄNNINGAR ÄR HÄR!
- Nu har vi köpt dem. - Ja.
- Din var så snygg på dig. - Detsamma.
Jag vet att vi inte har pratat om saker sen den där dagen.
- Är det lugnt mellan oss ändå? - Ja. Så klart det är.
Schyst.
- Är du hungrig eller nåt? - Nej, inte så värst.
- Jag tänkte ta en promenad. - Ja, strunt i maten.
Jag behöver ta en tupplur.
Ska jag ta hem din påse? Inte det?
Bara det inte är Russ.
- Det är min pappa. - Är det sant?
Jag tänkte ringa pizzastället, men istället ringde jag upp honom.
Det är en lång historia.
Häng kvar, Phil.
Vi ses, Daze!
Hej, pappa.
April?
Är det du som är April?
Hej.
Jag var din fars vän.
Jag ville bara berätta för dig att jag var hans vän...
...och att han pratade mycket om dig.
Han ville även att jag skulle ge dig nåt.
- Vad är det för nåt? - Barbie Sundays nya klänning.
Är det sant?
Jag tror att den borde passa.
Det finns en sak till därinne.
- Tack. - Ingen orsak.
Din far var en bra person, April.
Han sa att ni gick vilse i gallerian och åt glass efteråt.
Nåväl...
Vi ses.